„A semmi nem lehet valami” – jelentette ki Arisztotelész, majd azt is hozzátette, a természet „irtózik a vákuumtól”, azaz horror vacui, ha latinra fordítjuk. Ahogy az ókori görög tudomány sok eleme, ez a tétel is évszázadokig megkérdőjelezhetetlennek számított, a természetet tanulmányozó tudósok tehát biztosak voltak abban, hogy világunkban nem létezhet vákuum, azaz olyan tér, amit semmilyen anyag nem tölt ki.
Egyszerűen kiszívta a levegőt
Aztán jött Otto von Guericke, akinek amellett, hogy a harmincéves háborúban lerombolt Magdeburg polgármestere volt 1646-tól, még elmélkedni és kísérletezni is volt ideje. Egyik fő érdeklődési területe a levegő és a tér viszonya volt, és még arra is vette magának a bátorságot, hogy kísérleti úton igyekezzen leellenőrizni Arisztotelész tételének helyességét.
Valamikor az 1650-es években szerkesztette meg első jól működő légszivattyúját, amellyel egy megfelelően lezárt térből képes volt kiszívni a levegőt, így vákuumot hozott létre.
Tizenhat ló sem bírta
Több látványos kísérletet is végzett ennek segítségével, ezek közül a legnagyobb visszhangot az váltotta ki, amikor 365 évvel ezelőtt, 1654. május 8-án Regensburgban az összegyűlt német választófejedelmek előtt mutatta be a vákuum erejét. Ekkor két összeillesztett fém félgömb közül szívta ki a levegőt.
![Megdöntötte a dogmát: a semmi is lehet valami 1](https://s.24.hu/app/uploads/2019/05/magdeburger-halbkugeln.jpg)
Ezután jöttek a lovak. Miután bebizonyították erejüket azzal, hogy kettejük simán megvert kötélhúzásban egy tucatnyi markos legényt, az állatokat a félgömbök elé fogták, hogy megpróbálják azokat elválasztani egymástól. Végül már 16 ló küzdött minden erejét megfeszítve, ám a mágikus gömb egyben maradt. Guernicke ezután visszaengedte a levegőt a gömbbe, és egy hatéves kislányt kért meg arra, hogy szedje szét a szerkezetet, aki ezt minden különösebb erőfeszítés nélkül meg is tette.
A vákuum létezésének és erejének bizonyítása persze önmagában kevés gyakorlati haszonnal járt a XVII. században, ám Guernicke felfedezése egyrészt nagy lökést adott a légnyomás tanulmányozásának (Galileitől függetlenül készített barométereket is), illetve önmagában az a tény is nagy hatással volt a fizika fejlődésére, hogy egy újabb, a nagy ókori klasszikusok által leírt igazságról derült ki, hogy nem sok köze van a megfigyelhető valósághoz.