A Lyons család tulajdonképpen átlagos brit középosztálybeli nagycsalád Manchesterből, sokszínű és multikulturális. Három generáció él benne, de négy lenne, ha egy nem hiányozna teljesen: a matróna Muriel nagymama után kimarad egy nemzedék, az ő lánya ugyanis történetünk kezdetén már nincs jelen – hogy miért, az maradjon titok. Így Muriel és az ő négy unokája, Stephen, Daniel, Edith és Rosie, valamint az ő gyerekeik és egyéb szeretteik a főszereplői az Évek alatt (Years & Years) című sorozatnak, amely június 16-án este 21:30-kor debütál a Direct One TV csatornán.
A történet 2019-ben indul, a Lyons család tagjai külön-külön otthonaikban töltik az estéjüket, legtöbben ugyanazt a politikai vitaműsort nézik, melyben egy új arc hívja fel magára az ország figyelmét. Az üzletasszonyból politikussá avanzsálni tervező Vivienne Rook ugyanis egy, a palesztin-izraeli konfliktusról szóló kérdésre nemes egyszerűséggel azt feleli, hogy ő bizony „le se szarja” ezt a témát, mert őt az érdekli, hogy a saját lakókörnyezete, a saját országában rendben legyen. A stúdió közönsége elsőre ugyan felháborodik a kijelentésen, ám Rook érvelése végül sokak körében egyetértésre lel nemcsak a stúdióban, de a tévéképernyők előtt is – a Lyons családban is.
![Csak remélni tudjuk, hogy az Évek alatt nem lát tényleg a jövőbe 1](https://s.24.hu/app/uploads/2022/06/vj_20220603_0002.jpg)
Ám a békés tévézést egy telefon szakítja félbe: az unokák közül a legfiatalabb, Rosie épp életet adni készül második gyerekének, épp egy szomszédja fuvarozza a kórház felé. Rosie ugyanis egyedülálló anya, gyermekei két különböző férfitól származnak, akik egyike sem vesz részt a gyerekek nevelésében. Amikor beindul a szülés, Rosie-hoz Daniel megy be a kórházba, hogy ne legyen egyedül a szülésnél, amely rendben zajlik, és a tündéri kisfiú, Lincoln ringatása közben Daniel elmereng, vajon milyen világba is érkezett meg az újszülött. Itt a történet egy gyors montázsba vált, hogy Daniel kérdésére válaszoljon: Lincoln ötödik születésnapjáig eljutunk odáig, hogy a királyné meghal, Vivienne Rook egyelőre mérsékelt sikerrel, de azért lépked felfelé a politikai ranglétrán. Donald Trump másodjára is elnök lesz, Kína létrehoz egy Hong Sha Dao nevű mesterséges sziget-katonai bázist, ami miatt a két ország egymásnak feszül, Ukrajna pedig egy orosz befolyás alatt álló katonai kormány kezébe kerül, százezreket késztetve menekülésre – mintha a sorozatíró-poducer, Russell T. Davies (A fiúk a klubból, Ez bűn, Dr. Who, Egy nagyon angolos botrány) a jövőbe látott volna.
Ahogy az összes felsorolt történés, úgy az ukrajnai események is kihatással vannak a Lyons család életére, legfőképp az említett Danielére. Ő ugyanis az ukrajnai menekültek elszállásolását koordinálja egy konténervárosnyi menekülttáborban, itt ismerkedik meg Viktorral, aki az után menekült el hazájából, hogy szülei feljelentették azért, mert homoszexuális, az orosz fennhatóságú Ukrajnában pedig a homoszexuális közösség sorsa üldöztetés és kínzás. Daniel ugyan férjnél van, de házassága férjével, Ralph-fal egyre hidegebbé válik, ahogy Daniel és Viktor egymás iránti, első perctől nyilvánvaló vonzalma egyre erősödik.
A Lyons család, főleg a keménykezű és kissé maradi nagymama hatására, erősen ragaszkodik a hagyományaihoz, így a családi ünnepekhez is. Az egyik ilyen ünneplés azonban drámába csap át, amikor a négy testvér közül a mindig távol levő, politikai aktivistaként a világot járó Edith bejelentkezik a születésnapi bulira videóhívásban, épp akkor, amikor a Kína és Amerika közötti, évek óta épülő feszültség tényleges támadásba fordul. A tévéhíradók megerősítik, hogy utolsó hivatali napjait kihasználva Trump megnyomta azt a bizonyos piros gombot, a szirénák fokozzák a pánikot, azt ugyanis, hogy a planéta melyik pontja van veszélyben, nem tudni. A családi indulatok elszabadulnak, ám, hogy a drámai éjszakára végül milyen hajnal virrad, azt nem spoilereznénk el, mindenesetre az este a család számos tagjának életét örökre megváltoztatja.
Így a négy testvér közül a legidősebb Stephenét és családjáét is, akiknek ekkor még legfőbb problémája az, hogy két lányuk közül az egyikkel látványosan kivételezik a dédnagyi, a másik meg kicsit közelebb ment az ekkorra minden korábbinál jobban elhatalmasodott technológiai fejlődéshez, mint a szülők szeretnék. Bethany lányuk ugyanis arra jutott, hogy ő bizony nem ember, hanem csupán adat, és akként is szeretne élni, lassan egyre több technológiát építtetve a testébe. Ám az esetleges világháború félelme elsöpri az ügy miatti aggodalmakat, és különben is, Stephennek és karakán feleségének, Celeste-nek komolyabb gondjai is vannak: a kínai-amerikai szembenállás miatti gazdasági szankciók és a mesterséges intelligencia térnyerése nyomán az addig igazán jómódú család anyagi helyzete megrendül.
![Csak remélni tudjuk, hogy az Évek alatt nem lát tényleg a jövőbe 2](https://s.24.hu/app/uploads/2022/06/vj_20220603_0003.jpg)
Az talán már az eddigiekből is kiderül, hogy az Évek alatt nem egy hurráoptimista sorozat. Legalábbis első látásra, hiszen a történet hősei körül a világ egyre sötétebb képet mutat – diktatúrák épülnek, országok dőlnek romba, a gazdasági válság mindennapos, a biztonságról alkotott fogalmak átalakultak, a munkát egyre inkább veszélyezteti a technológia, és így tovább.
Az Évek alatt egészen kimagasló színészgárdát vonultat fel, akik még a legellenszenvesebb karakternél is elérik, hogy látni akarjuk, mi történik vele – élen Vivienne Rook karakterével, aki egy személyben illusztrálja a populista politikusok pályaívét „a nép hangja” imidzstől a kőkemény diktátorrá válásig. Rookot a zseniális Emma Thompson alakítja olyan fantasztikusan, hogy azért számos egyéb mellett az amerikai Kritikusok Céhének díjára is jelölték. De hasonlóan fenomenális Ruth Madeley is, aki Rosie-t tette a sorozat egyik legszimpatikusabb karakterévé. Érdekesség, hogy a színésznő nemcsak eljátssza a mozgássérültet a sorozatban: Madeley maga is nyitott gerinccel született és kerekesszékkel közlekedik. De a Celeste-et alakító T’Nia Millert is kiemelhetnénk – úgy tűnik, ez a sorozat már csak ilyen fergeteges színésznőkkel van tele. Azért a fiúk is jók, a mi kedvencünk Daniel alakja lett, aki igazi hősszerelmesként küzd Viktorért, és közben végig megőrzi tiszta fejét, és nem dől be a populizmusnak sem.
De a legfőbb ok, amiért érdemes ezt a méltatlanul kevés figyelmet kapott minisorozatot végignézni, az a csakazértis reményteljesség, ami a történetből árad. Annak ellenére ugyanis, hogy a sztori olyan jövőt képzel el, amit a legtöbben jobb szeretnénk nem látni megvalósulni, a végkicsengés mégis csak életigenlő, hiszen éppen arról mesél, hogy hogyan éli túl az egyre barátságtalanabb világot egy család, amely képes összetartani, és hogy a legmostohább körülmények között is lehetséges emberi boldogságot találni.