A brit gyarmatbirodalom mérete a földrajzi felfedezések korának előrehaladtával elképesztő ütemben nőtt, a szigetország gyorsan növekvő népessége, a sorozatos háborúk, illetve a távoli országokba való utak azonban gyorsan kimerítették a britek erdőit, a XVII. század hajnalán pedig beütött a krach: I. Jakab angol királynak egy energiaválságon kellett átsegítenie a birodalmát.
A rendelkezésre álló faanyagok mennyiségének gyors csökkenése a haditengerészet fejlődésének megrekedését, az új hadihajók építésének ellehetetlenülését, mindezek miatt pedig az ország Európa, és a világ elleni teljes védtelenségét okozták, így 1615-ben az uralkodó korlátozta a fa felhasználásának módjait. Mindezek miatt leginkább az üvegművesek bosszankodhattak, hiszen a proklamáció megjelenése után nem használhattak fát az üveggyártáshoz, pedig az már hosszú évszázadok óta jelentik a mesterségük homok és hamu melletti alapkövét.
Nekik, és az ország számos lakójának így a fáról az addig jóval alacsonyabb rendűnek számító, mocskosnak gondolt szénre kellett átállniuk, ami amellett, hogy sűrűbb füstöt okádott, és szén-monoxidot juttatott a levegőbe, vitathatatlan előnyökkel is rendelkezett, hiszen a szigetországban lévő gazdag lelőhelyeiket addig alig-alig aknázták ki, az üvegiparban pedig új fejezetet nyitott:
Meglepő módon ez épp kapóra jött a brit felső tízezernek, melynek tagjai épp ekkor kaptak rá egy új italra:
Az angol bor sosem a jó minőségéről volt híres, hiszen a Római Birodalom határterületének számító földeken a hódítók által megjelent, villáik környezetének díszítésére és saját fogyasztásra szánt szőlőkből született ital nem igazán váltotta be a hozzá fűzött reményeket, a történetíró Tacitus pedig már az I. század végén kijelentette:
Britannia nem alkalmas a szőlőtermesztésre.
Mindezek ellenére az ezer évvel később, a világ első statisztikai felmérése, a lakosságot és az angliai birtokokat összeíró Domesday Book (1085-1086) negyvenöt borászatról ad hírt, a szám pedig a következő évszázadokban gyors növekedésnek indult.
A fejlődés során az újítások sem maradtak el: a XVII. század hajnalán, I. Jakab energiapánikjával egyidőben megjelent, buborékokat rejtő italról az ornitológusként, tudósként és filozófusként is jelentős Sir Christopher Merret (1614/5-1695) 1662 végén megjelent, borkészítésről írt munkájában írt először, megosztva az elkészítésük titkát: a mindeféle borokhoz adott cukrot és melaszt, amelynek köszönhetően az pezsgővé vált.
![Nem a franciák, hanem a világ első energiaválságát átélő angolok találták fel a pezsgőt 1](https://s.24.hu/app/uploads/2020/01/724px-amandines_de_provence_poster_by_leonetto_cappiello_1900.jpg)
A folyamat méthode champenoise néven vált ismertté, magában rejtve a helyet, amit ma a pezsgő születési helyeként ismerünk:
ahol a közmegegyezés szerint egy bencés szerzetes, a Hautvillers-i apátság pincemestereként ismert Dom Pierre Pérignon (1639-1715) dolgozta ki az eljárást.
A történet egyetlen bökkenője, hogy Merret hat évvel Dom Pérignon az apátságba érkezése, illetve harmincöt évvel a pezsgő állítólagos feltalálása előtt tette közzé a tanulmányát, amiben azt is megjegyezte, hogy a szigetországban már évek óta készülnek italok a ma másodlagos erjedésként emlegetett módszerrel.
![Nem a franciák, hanem a világ első energiaválságát átélő angolok találták fel a pezsgőt 2](https://s.24.hu/app/uploads/2020/01/dom_perignon_invented_champagne_le_petite_journal.jpg)
Nemcsak ez a tény, de a palackok megszületéséhez használt szén is az angolok elsőségét bizonyítja, hiszen a francia szakemberek ebben a korban még jóval gyengébb darabokat készítettek, melyek fala a boroknál hatszor nagyobb nyomást kifejtő pezsgőknek köszönhetően számtalan alkalommal darabokra tört volna.
Nyugat-Európa csak hosszú évtizedekkel később állt át a szénre: a franciák csak 1700 után próbáltak átállni az angol divat szerinti – à la façon d’Angleterre – gyártásra, de a siker hosszú évtizedeken át nem jött el.
Az Atlas Obscura vonatkozó cikke szerint a megoldást még 1784-ben sem találták meg, de Cyrus Redding 1833-ban megjelent, A modern borok története és leírása (A History and Description of Modern Wines) című munkája szerint a hirtelen felrobbanó borosüvegek fél évszázaddal később is megállás nélkül kísértették a Champagne régió pincéibe lemerészkedőket, így a dolgozók
remélve, hogy a 4-40 százalékos valószínűséggel bekövetkező robbanás nem épp az orruk előtt történik majd.
![Nem a franciák, hanem a világ első energiaválságát átélő angolok találták fel a pezsgőt 3](https://s.24.hu/app/uploads/2020/01/0029.jpeg)
Az európai pezsgőipar igazi áttörését csak az ipari forradalom hozta el, az angolok másfél évszázaddal korábbi szükséghelyzete nélkül azonban biztosan jóval továb kellett volna várnunk arra, hogy a világ bármelyik pontján perceken belül friss pezsgő kerülhessen az asztalunkra, szilveszterkor pedig tömegével lőhessük a dugót az ég felé.