Oi! Ez az ausztrál szlengben elterjedt, egyszerre megszólítást, felháborodást, figyelemfelkeltést szolgáló kurjantás a leggyakrabban elhangzó szó a Netflix nemrég bemutatott, újragondolt Szívtipró gimijében, és ez az a kifejezés is, ami legjobban lefesti a sorozat által keltett érzelmeket. Ez a nagyon mai, nagyon woke, a névrokonnál sokkal-sokkal progresszívebb, árnyaltabb, mélyebb, de azért tinédzsergyarlóságokkal teli sorozat egyszerre provokálja ki a nevetést, a drukkolást, a meghatódást, a fejcsóválást és a saját kamaszkorunk iránti nosztalgiát.
Amerie és Harper legjobb barátnők – úgy, ahogy csak tinilányok tudnak legjobb barátnők lenni. Ők egymás másik felei, gyakorlatilag családtagok, szinte szerelmesek egymásba: együtt sírnak, együtt nevetnek, együtt álmodoznak pasikról, együtt követik az iskolai románcokról-kalandokról szóló pletykákat. Olyannyira, hogy ők ketten hozzák létre nagy titokban, hosszú évek alatt azt a Vérfertőtérképnek nevezett, meglehetősen kidolgozott, elképesztő elmés falfestmény-diagram csodát, amiből minden baj fakad. A térképen az osztály tagjainak különféle szexuális kicsapongásai szerepelnek nagyon részletesen: a ki kivel mit csinált kusza viszonyrendszere, amiből még a meglehetősen haladó gondolkodásúak is tanulhatnak néhány újdonságot a különböző szexuális cselekményekről és azok nevéről,ó. A térkép leleplez félrelépéseket, titkokat, szexuális orientációkat, csupa-csupa kompromittáló információt. Így aztán nem csoda, hogy amikor valaki felfedezi a térképet, balhé lesz belőle.
![Állítólag a mai tinik alig szexelnek, de a felújított Szívtipró gimiből nem így tűnik 1](https://s.24.hu/app/uploads/2022/09/szivtipro2.jpg)
A szálak rövid úton visszavezetnek Amerie-hez és Harperhez – pontosabban csak Amerie-hez, aki van olyan lojális, hogy amikor az igazgatónő kérdőre vonja, Harpert kihagyja a történetből, és egyedül viszi el a balhét. Ugyanakkor hamar kiderül, hogy a nagy barátságnak időközben valami véget vetett: Harper, amikor felbukkan az iskolában, nem áll szóba Amerie-vel, akinek fogalma sincs, mivel érdemelte ki, hogy legjobb barátnője gyakorlatilag szakítson vele – utolsó közös emlékük egy nyári fesztiválozás, amelynek a vége ködbe vész. Ráadásul a térkép miatt Amerie közellenség lesz, minden barátja elfordul tőle, csúfolni kezdik – és, ha ez még mindig nem lenne elég, az iskola vezetősége a térképen szereplő diákoknak kötelező extra szexuális felvilágosító különórát utal ki. Szóval Amerie nem csupán leleplezte társai titkos viszonyait, de még órán kívüli extra programot is csinált nekik – innen szép nyerni. A sorozat gyakorlatilag arról szól, hogy mennyire sikerül neki visszakapaszkodnia a pária státuszból – és persze, hogy mindeközben kivel mennyire sikerül összekavarodnia neki és osztálytársainak.
Akik között – minthogy ez egy igazi Z generációs, ultraprogresszív sorozat – vannak heterók és nem heterók, fiúk, lányok és nembinárisok, pontosabban ez utóbbiból egy van, Darren, a sorozat legérdekesebb, legszórakoztatóbb karaktere szomorú családi háttérrel, de annál csillámosabb személyiséggel. De nem csak orientációban és identitásban sokszínű a csapat, a bőrszín terén is nagy a szórás – ahogy az egyébként egy, a tápláléklánc végén kullogó ausztrál állami gimiben jó eséllyel a valóságban is megesne. Hiszen, míg a gazdag fehér családok drága magániskolákba járatják gyerekeiket, addig a munkás- és alsó középosztály pedig, közel-keleti, indiai, arab, fekete, ázsiai behatásokkal ezekben a „futottak még” iskolákban készülnek a felnőtt életre. Már a ’90-es évekbeli eredetiben is fontos volt, hogy az etnikai konfliktusok teret kapjanak a történetvezetésben, ez a vonás azonban ebben a rebootban jóval hangsúlyosabb. Ahogy egyébként minden más is erősen felfokozott: az eredetiben az izgalmakat a tinédzserkor felfokozottsága biztosította, itt ehhez képest minden kicsit színesebb, nagyobb, hosszabb és vágatlan.
![Állítólag a mai tinik alig szexelnek, de a felújított Szívtipró gimiből nem így tűnik 2](https://s.24.hu/app/uploads/2022/09/szivtipro5.jpg)
Azért az általános alapszínvonal egészen rendben van. Nagyon szép fiatal emberek által játszott tinik, romantika, erotika, vágyak, vonzalmak és félresiklásaik, buli, pia, partidrogok – igazából semmi mást nem csinál ez a sorozat, mint bármely más, kamaszokról szóló történet, az egyetlen érdemi különbözőség, hogy a Szívtipró gimi némi karcos társadalmi probléma közé ágyazva meséli el mindezt. Rendőri visszaélések, a színes bőrűek hátrányos megkülönböztetése, rideg, elutasító szülők, munkanélküliség, bűnözés, kevésbé súlyos és nagyon súlyos mentális zavarok, nem csak a drágább sportcipő kedvéért, hanem a túléléshez szükséges diákmunka – ezek a tinik azért nem olyan kibélelt világban élnek, mint amit a legtöbb hasonló sorozattól megszoktunk, egyedül Amerie él igazán békés családban, rá is fér amellett, amin a sorozatban végig kell mennie, mindenki másra kisebb-nagyobb horrorok várnak otthon – van, akire egészen brutálisan nagy.
Ezzel együtt minden sötét háttér ellenére az az ember érzése, hogyha bármi is igaz abból, amit ez a sorozat a mai kamaszok életéről mesél, akkor azért mégis inkább lennénk most tinik, mint bármikor máskor: minden hülyeségük, elhamarkodott, buta döntésük, minden rájuk leselkedő, nem ritkán saját maguk által okozott veszély ellenére olyan szabad, olyan színes, olyan felszabadult, olyan, legalább a kortársak részéről elfogadó környezetben nőnek fel ezek a srácok, amilyenben egyik korábbi generáció sem.
Nem beszélve arról, mennyire felvillanyozó élmény egy, a reprezentációt ennyire komolyan vevő sorozatokat látni – hogy mást ne mondjak, az autista karaktert alakító színésznő valóban neurodivergens, és a szerepe eljátszása mellett afféle konzulens is volt a sorozatban, aki maga mondta el, hogy olyan-e az ő életélménye autisztikus fiatalként, amilyennek a sorozatban ábrázolják. Remek az is, hogy mindemellett a sorozatban az is teret kap, hogy a „nyelvészet”, azaz, hogy pl. egy nembináris embert hogy szólítunk-névmásozunk, az egyáltalán nem egyszerű tanulási folyamat az idősebb generáció számára. Persze tudjuk, hogy a felfestett közeg jórészt mese: messze nem tart ott az elfogadás – más szempontból nézve a „buzilobbi” – a legprogresszívebb országokban sem, hogy az osztály legnagyobb zaklató seggfeje is LMBTQ-buliban partizzon együtt a többiekkel. Szóval inkább afféle sötét tündérmese ez – csak varázspor helyett gumimaciba oldott partidrogokkal, és a fehér lovas herceg, nem kizárt, hogy nemibeteg. A Szívtipró gimi rebootja oké: szórakozásnak megteszi, szégyenbe nem hozza az eredetit, de annak kultuszát aligha fogja megközelíteni.
A Szívtipró gimi (Heartbreak High) már nézhető a Netflixen, akár szinkronnal is (bár az egészen rémes). 24.hu: 7/10