„Mit mondhatnék a rákról? Talán, hogy megváltoztatta az életemet. Jó és rossz értelemben egyszerre”
-vallotta be búcsúlevelében a 11 éves Finlay Church, az a brit kisfiú, aki tavaly novemberben halt meg egy gyógyíthatatlan agydaganat miatt. A fiúcska szülei, Penny és Wayne Church most, három hónappal fiuk halála után úgy döntöttek, nyilvánosságra hozzák Finlay búcsúját, hogy így emlékezzenek meg az agydaganat elleni küzdelem hónapjáról.
„Mikor az állapota rosszabbra fordult, és az orvosok sem biztattak minket semmivel, megpróbáltunk őszintén beszélni vele arról, mi vár rá. Arról, hogy hogyan érzünk. De elzárkózott, nem volt hajlandó tudomásul venni, hogy haldoklik. Nem sokkal a halála előtt úgy éreztük, még rengeteg kimondatlan dolog van, amit el szeretnénk neki mondani, de sehogy se sikerült”
-idéze fel az édesanya, majd hozzáteszi, fia érzéseiről nem személyesen nekik, hanem egy, a nagynénjének diktált levélen keresztül vallott. Finlay a levélben beszélt arról, mennyire szereti a családját: a szüleit, a végtelen szeretetük miatt, a testvéreit, akik néha idegesítették ugyan, de mindig jó kedvre tudták deríteni. És persze a kutyáját. Finaly Ricot azután kapta, hogy beteg lett, ennek ellenére nagyon hálás volt neki, úgy érezte, a kutya hozta újra össze a családját.
![Szívszaggató levélben búcsúzott szüleitől a rákbeteg kisfiú 1 Kép forrása: Finlays Journey](http://24.hu/app/uploads/2016/03/finlay.jpg)
„Azt hiszem, egy kicsit félek a ráktól. Előfordul, hogy magamban káromkodok. Főleg, ha fáj valami, és ez mostanában gyakran előfordul. A fájdalom, az csak fájdalom, nem tudom máshogy elmondani, mit érzek, de az biztos, hogy elegem van belőle. Unalmas. És unom, hogy minden nap ugyanazt érzem: a fáradtságot, az izomfájdalmat. És elegem van abból is, hogy emiatt kövér vagyok.”
Finlay elismerte, a betegsége nem kizárólag rossz dolgokat hozott az életébe. Riconak például kifejezetten örült, ahogy annak is, hogy családjával sikerült több ezer fontot gyűjtenie a Birminghami Gyerekkórház agydaganatokat kutató részlegének.
„És, hogy mi a rossz része? Egy kicsit félek, hogy elveszítem a küzdelmet. Persze remélem, hogy nem, és hogy még marad időm. Ha felnövök, én leszek Birmingham legjobb rendőre, hogy segíthessek majd azokon, akik nekem segítettek.”