Már amennyire a svájciságuk és az óragyártóságuk megengedi. Ennyire jólfésült trollpárbajt rég látott a világ.
Az H. Moser & Cie nevű óragyártócég elég komoly punknak számít a svájci óragyártók világában, de ez nagyjából annyit jelent, mint amikor egy mérlegképes könyvelő kiengedi a haját, megrázza a fejét és elkezd mulatni. Ez egyébként egy felső kategóriás cég, ami elég király órákat csinál, bár az esztétikai irányuk elég határozott.
Ilyeneket, mint ez, ami valószínűleg minden idők legegyszerűbb öröknaptáras karórája:
Vagy ez az egészen visszafogott világórás karóra.
Na, szóval a visszafogott dizájn mellett a trollságról híresek, a maguk cápagalléros, élesre vasalt nadrágos, halk szavú módján. Legutóbb például azzal futották körbe a világsajtót, amikor az Apple Watch-nak csaptak oda, ahogy csak egy svájci óragyár oda tud csapni.
Órásököl vasököl, oda csap, ahol milliméternyi alkatrészkopások akadályozzák a kronográf szerkezet pontos nullázását. Most újabb pofont vittek be, ezúttal egyenesen Svájcnak. Illetve az egész svájci órásiparnak.
2017 január elsejétől egyszerűen nem fogják ráírni az óráikra, hogy Swiss Made.
Mindezt azért, mert a svájciak hiába szigorítottak a szabályozáson, ami alapján egy óragyár ráírhatja az óráira, hogy Svájcban készültek, ez még mindig nagyon laza, és ezzel elég komoly piaci előnyhöz juthat a többi óragyártóval szemben. A svájci óragyártás egyébként tök érdekesen alakult, eredetileg azért gyártottak sok órát Svájcban, mert kifejezetten olcsó volt a munkaerő, és a melegebb időben agrárgazdálkodással foglalkozó parasztságot könnyedén meg lehetett tanítani az egyszerű egyedi munkafolyamatokra, amelyeket télen, a rossz időben keresetkiegészítésként csinálhattak.
Szóval a H. Moser szerint túl lazák a szabályozások, pedig pont most szigorítottak rajtuk. Annak a feltétele, hogy egy órára rá lehessen írni, hogy Swiss Made, eddig az volt, hogy az óra értékének 50 százalékát Svájcon belül kell előállítani. Ez most 60 százalékra emelkedett.
Ez egyébként nem egy tiszta fogalom, mert ezeknek az óráknak elég képlékeny az értéke. Egyrészt egészen komoly marzsokkal dolgoznak az árazásban, másrészt kérdés, hogy egy óra alaplemeze adja-e az értékét, vagy a precíz összeszerelés és csiszolás, amit utána az alaplemezen végeznek. Előbbit ugyanis könnyedén meg lehet venni Kínából is, utóbbit viszont nehéz máshol megcsinálni, mert a jó szakemberek Svájcban, Japánban és Németországban vannak.
Hajszálrugón múlik
Ráadásul a legtöbb óra, amit nagyobb mennyiségben kereskedelmi forgalomba hoznak, sokszor ugyanazokat az alkatrészeket használja. Olyan ez, mintha a dugattyúkat minden autóba a Volkswagen gyártaná. Az óra mozgásáért felelős hajszálrugót például szinte mindenkinek a Nivarox nevű gyár adja, de egy rakás mechanikus óra használja a Swatch-csoport ETA szerkezeteit is.
Ezért egy óra simán lehet úgy is megfelelő arányban svájci, hogy az alkatrészeinek jó része Kínából származik, és ezt a fogyasztó nem is fogja tudni. Na, ez ellen tiltakozik a H. Moser, akik bejelentették, hogy ezzel egy időben megcsinálják minden idők legsvájcibb óráit, ők ugyanis azt állítják, hogy az óráik értékének 95 százalékát Svájcon belül állítják elő (ez a gyakorlatban azt jelentheti, hogy csak a meghajtásért felelős hajszálrugó származik külföldről).
Egyébként nem ez az első alkalom, hogy balhé van egy órás cégnél abból, hogy hol készült valójában, és mit írnak rá helyette. A Shinola nevű, alapvetően túlárazott, csillogó kvarcórákat gyártó amerikai cég eddig azzal próbálta meg meglovagolni az Amerikában most nagyot futó hazai gyártást támogató mozgalmat, hogy azt állította, az órái Detroitban készültek.
Aztán szépen meg lettek büntetve, mert az óráik nem Detroitban készültek, hanem külföldön, Detroitban csak összeszerelték, ami ebben az esetben azt jelenti, hogy az óratokba belerakták az óraszerkezetet, majd ráírták, hogy Made in Detroit.
Na, ezt már nem tehetik meg, a versenyhivatal döntése után már azt kell az órákra írni, hogy Detroitban építették őket, Svájcból importált alkatrészekből, amiből ki tudja, valójában mennyi az igaz.