Majdnem igaza van Andy Warholnak, pár percre szinte mindenki világhírűnek érezheti magát.
Csak annyi kell, hogy váratlanul felhívja egy búgó hang, és elkérje az életrajzi adatait egy készülő lexikonhoz. Mikor azonban a szócikkjelölt már kezdi úgy érezni, hogy nem élt hiába, búgó hang mintegy mellékesen még megkérdezi, hogy puha fedelű példányt szeretne-e majd az elkészült műből, huszonvalahány-ezer forint plusz postaköltségért, netán bőrkötéseset, tripla áron. Warhol azt nem mondta, hogy a hírnév ilyen drága is lehet. Egészséges önértékeléssel rendelkező átlagpolgár tehát soha nem vásárol olyan Ki kicsodát, amely méltónak találja arra, hogy szerepeljen benne. Akkor már inkább az MTI kétkötetes celebrity-gyűjteménye. Nem mintha ezt ingyen mérnék, sőt, 14 ezer forintért kínálják, de a szerkesztők legalább nem csak a potenciális fizetőképes keresletből válogatták össze a több mint húszezer szócikket. Valóban azok vannak az életrajzi lexikonban, hazulról és külföldről (nagyjából kettő az egy arányban), akikről az utóbbi időben leginkább lehetett olvasni-hallani. A távirati iroda tavaly a Biográftól vette át a stafétát, amely 1990 óta nyolc alkalommal gyűjtötte össze legismertebb kortársaink életrajzi adatait. Azt, hogy ebben a formában van-e üzlet a vállalkozásban, vagy csak a direkt marketinggel felduzzasztott hiúságvásár lehet kifizetődő, egyelőre nem tudni, mindenesetre az MTI közszolgáltató profiljába bele kell, hogy férjen egy ilyen ismétlődő kiadvány.
Csakúgy, mint a Kor-képek immár második kötete, amely 1945-ig vezeti el a lapozgatót a XX. századot megragadó fotók között tallózva. Nem lenne meglepő, ha októberre elkészülne a harmadik, feltehetőleg 1956-ig nyúló kötet is. Helye van a könyvespolcunkon az olyan könyvek között, amelyeket nem emel le mindennap az ember, mégis jó ott tudni őket. Akárcsak a Ki kicsoda 2006-ot, még ha nem is találjuk meg benne saját halhatatlanságunk bizonyítékát.