Voltam két vidéki városban ilyen borbálni, hát nem tudom. Bor és politika külön tartható, de az egyiken a jegybankelnök nyomult és a kiszámított, sápkóros, ügyes Ákos mórikálta magát, a másik meg színtiszta kádárista retró volt.
Uncsi, tehetségtelen megnyitó, testvérvárosunk, Csebokszári küldöttje oroszul szólt a megjelentekhez, jó, hogy azt nem mondta: daragíje druzjá. Mint megtudtam, a csebokszári lakótelep épületei felülnézetben kiadják azt, hogy CCCP, szép gondolat.
Minden bálnak azonos a szerkezete: uncsi entrée, Réz András blöfföl, mókás férfispirituálé-együttes mókázik, Járai nyer a tombolán. Az egyik bálon egy idült fejű mandolinos bácsi pengette a talpalávalót a vacsorához, ahogy nőtt benne a maligán, egyre vadabb kunsztokat csinált, számítani lehetett rá, hogy végül a földön fetrengve a fogával fogja tépni a húrokat, mint Jimmy, és szétveri a tamburint vagy mit a parketten.
Az asztalon elém járuló borokból merítettem vigaszt. És jött a Paptag. A paptag nem azt jelenti, mint amire mindenki elsőként gondol, hanem papi (püspöki) birtokrészt. A Juhász testvérek egri pincészete úgy 20+75 hektárnyi saját+integrált ültetvényről gyűjti az anyagot, az egyik, csaknem 10 hektáros csúcsdűlő volt a papoké a papok városában. Úgy tűnik, a feltörekvő középpince – tudatosan a nehezebb utat választva – a minőségi borra tette föl az életét. A Paptag (amúgy Egri kékfrankos) brand és zászlósbor akar lenni, nem készül minden évben, csak ha tökéletes a gyümölcs. A brutális hozamkorlátozást követően éretten, 22 mustfokon leszedett szőlő hagyományosan, kádban erjedt, mint a régi öregek korában, majd második töltésű barrikban érett tömör, bársonyos, krémes, igen koncentrált és feltűnően harmonikus, gyümölcsös, elegáns barikkal haloványan megfuttatott vörösborrá.
Paptag 2002, Juhász Testvérek Pincészete • Alkohol 12,8 % • Sav 5 g/l • Gasztro: csak nobilis étkekhez, médium bélszínhez, vadhoz, gulyáshoz, kacsamadárhoz, kemény sajthoz • Pinceára 2700 forint